Ești gata ?
- Ca niciodată. - Să trecem la treabă.
Hai să jucăm Vrei să fii miliardar ?
Cine a scris ''Nimeni nu trăiește pe o insulă'' ?
John Donne ? John Milton ?
John F. Kennedy ?
Jon Bon Jovi ?
Jon Bon Jovi. E prea ușoară.
Și, dacă pot spune așa, tâmpenii.
După părerea mea, toți trăim pe insule.
Mai mult, acum e timpul să-ți găsești una.
E era insularității.
Acum o sută de ani trebuia să depinzi de alții.
Nimeni nu avea TV sau CD-uri sau DVD-uri sau aparate video...
sau aparate de făcut espresso.
De fapt, nu aveau nimic ca lumea.
Dar acum...
poți să-ți construiești singur un mic paradis.
Cu materialele necesare și cu atitudinea potrivită...
poți să obții un bronz tropical, un magnet...
pentru turistele tinere suedeze.
Bună, sunt Kristina. Nu mi-ai telefonat.
M-am distrat de minune weekend-ul trecut. Sună-mă. Pa.
Îmi place să cred că sunt o astfel de insulă.
Îmi place să cred că sunt grozav.
Îmi place să cred că sunt Ibiza.
Cei care au fost acolo s-au distrat de minune.
Am început să-mi dau seama că nu sunt unul de-al lor.
Nu m-am putut acomoda.
Nu m-am acomodat la școala veche.
Nici la cea nouă.
Am auzit că unii copii primeau lecții de la părinți acasă.
Mama nu putea face asta decât dacă aș fi plătit-o.
Fiindcă eram doar noi doi și trebuia să meargă la serviciu.
Câștiga 400 de lire pe săptămână.
De unde puteam să fac rost de banii ăia ?
Dacă aș fi fost ca puștiul din film, Haley Joel Osment...
aș fi putut să-i ofer banii ăia.
Dacă asta însemna să fiu un bun actor, nici vorbă.
Eram teribil ca actor.
Fiin'că nu-mi plăcea să fiu în fața publicului.
Ca urmare, a trebuit să merg la școală.
Ce e mai trist e că locuind pe o insulă...
uneori trebuia să merg pe uscat.
Ea e lmogene. Poți s-o ții în brațe dacă vrei.
E... Bine.
Da. O țin bine. E tare scumpă.
Da, e minunată, nu-i așa ?
Nu-i așa ?
Să-ți spun drept nu prea mă pricep s-o țin.
Mai bine ia-o înapoi.
Putea să fie a ta dacă te comportai ca lumea.
Mă gândeam la asta.
Casa arată foarte bine.
Barney, Barney.
Salută-l pe Will, Barney.
Asta mai lipsea. Drac împielițat.
Bună, Barney. Ce faci ?
- E tare scump. - Da.
Dar tu, Will ? Ai de gând să întemeiezi o familie ?
Prefer să mănânc chiloțeii lui Barney.
Nu prea. Mă simt bine așa cum sunt.
Te rog, Will.
Ce înseamnă asta ? ''Te rog'' ce ?
Uită-te la tine.
Ai 38 de ani și nu ai avut nici o slujbă...
și nici o relație care să dureze mai mult de două luni.
Nu cred că ești într-o situație bună.
De fapt, cred că ești într-una dezastruoasă.
Care e scopul tău în viață ?
La dracu'.
Ai dreptate. Probabil că nu am nici un scop în viață...
mulțumesc că mi-ai amintit.
Te-am invitat astăzi aici pentru că voiam să te rugăm...
să fii nașul lui lmogene.
- Serios ? - Serios.
Sunt foarte impresionat.
Dar cred că glumiți.
Nici nu mă pot gândi la un naș mai nepotrivit pentru lmogene.
Mă cunoști doar. O s-o scap din brațe la botez.
O să uit ziua ei de naștere până când va împlini 18 ani, când am s-o îmbăt...
și poate, de ce să nu admitem, o să încerc să fac sex cu ea.
Vorbesc serios, e o alegere foarte proastă.
Știam, dar credeam că ai resurse ascunse.
Nu, nu. Te-ai înșelat întotdeauna.
Sunt foarte superficial.
Am ajuns.
Știi că nu trebuie să mă mai conduci la școală, mamă.
Cunosc drumul acum.
Chiar dacă îmi place s-o fac ?
Bine.
Cine ești tu ?
Sunt eu.
Și ce nu ești ?
O oaie.
Exact. Și cum face oaia ?
Marcus ?
Te iubesc.
Uite.
Și eu te iubesc.
''Te iubesc, Marcus !''
''Te iubesc !''
Uită-te la el !
Deși nu am acceptat oferta lui Christine și John...
de a deveni nașul copilului lor...
i-am lăsat să mă cupleze cu Angie, o frumoasă colegă a lui Christine.
Totuși au neglijat să-mi spună un lucru.
E ceva ce nu știi despre mine.
Da ?
Ceva captivant ?
Cred că da.
Am un băiețel de trei ani.
Mi-a venit să arunc șervetul pe jos, să împing masa și s-o iau la fugă.
Extraordinar. Îmi plac copiii.
Îmi place să mă joc cu ei.
Să fac ce fac copiii.
Aș fi fost dezamăgit dacă nu aveai copii.
De ce spui asta ?
Dumnezeu știe /
Poate pentru că suna bine.
Pentru că îmi plac copiii așa de mult. Sunt așa de scumpi.
Ce naiba spui, idiotule ?
Crezi că o să creadă tâmpeniile astea ?
Dar le-a crezut.
Și în următoarele săptămâni am devenit deodată Will cel Bun.
Puștiul m-a plăcut, mai ales pentru că la prima întâlnire...
l-am dus la grădina zoologică și l-am ținut cu capul în jos.
Aș vrea ca relațiile cu adulții să fie așa de ușoare.
Ești extraordinar.
Mi-am dat seama că pentru mamele singure...
mai ales cele care au fost tratate abuziv...
și probabil abandonate de tatăl copiilor, devii prin comparație...
Ești un om minunat.
Nu, nu sunt.
Dar a fost foarte greu să fiu minunat tot timpul.
În final, am început să mă întreb dacă Angie era persoana pe care o căutam.
De exemplu, a întârziat la noul film de la IMAX fiindcă nu a avut babysitter.
- Îmi pare foarte rău. - Nu-i nimic.
Asta m-a înfuriat grozav.
- Te simți bine ? - Da.
Și erau probleme mai serioase.
Nu putea să stea la mine și nu avea DVD sau televiziune prin cablu sau satelit.
Urmăream mereu câte o porcărie de film de televiziune despre un copil cu leucemie.
Mi-e teamă că nu e nimic de făcut.
Doamne / Nu / Te rog, nu /
Trebuia să termin relația asta.
Dar cum eram Will cel Bun...
nu-mi surâdea ideea să mă întorc la rolul meu de Will Neseriosul, Idiotul Imatur Sentimental.
Ce spui ?
Vrei să ne despărțim ?
Nenorocit egoist !
Nu pot să cred că mi-am pierdut timpul cu tine.
Ratat superficial fără valoare !
Will...
Și atunci s-a întâmplat ceva magic.
Îmi pare rău.
Nu cred că o să meargă. Nu e vorba de tine.
Tu ai fost grozav. E vorba de mine.
Situația mea cu Louie și tatăl lui.
Nu sunt pregătită să încep o relație cu altcineva.
Da.
Îmi pare foarte rău.
Înțeleg.
Ești un bărbat extraordinar, Will.
Nu am privit niciodată o femeie plângând fără să mă simt vinovat.
Chiar vroia s-o iert. M-am simțit nemaipomenit.
Nu trebuie să-ți ceri iertare pentru nimic.
Deci ăsta era sfârșitul relației cu Angie și începutul unui nou capitol.
Mamele singure.
De ce nu mi-a spus nimeni nimic despre ele ?
Sex pătimaș, multă măgulire a eului și o despărțire fără sentimente de vinovăție.
Sunt mii, abia așteptând un tip drăguț cu care să facă sex și de care să se despartă.
Mame singure fascinante, sexi, minunate.
Pot să mănânc Cocoa Puffs ?
Nu, nu e duminică.
Plânsul a început din nou. Și m-a speriat...
că acum era dimineață.
Nu făcuse asta înainte.
Nu știam ce se întâmplă. Nu murise nimeni.
Se ocupa de terapie prin muzică, era un fel de profesor pentru copii bolnavi.
Deci, avea bani pentru mâncare și pentru celelalte.
Să-mi fac singur micul dejun ?
Nu, ți-l fac eu.
Te bucuri că te duci la școală azi ?
Astăzi va trebui să muți...
punctul zecimal când îl multiplici cu zece...
o sută și o mie.
''Nu pot decât să mă încrunt
''Zilele ploioase și lunea mă întristează mereu''
Mulțumesc foarte mult, Marcus.
Bună, Nicky. Bună, Mark.
- Mergi la Computer Club mai târziu ? - Nu știu. Marcus...
Madonna ! Hai, cântă-ne ceva.
V-ar plăcea, nu-i așa ?
Spice Girls sau altceva. Trei.
Da. Hei, Spice Girls.
M-ai făcut să pierd mingea de fotbal.
Marcus, nu vrem să-ți mai petreci timpul cu noi.
- De ce ? - Din cauza lor.
- N-am nimic de-a face cu ei. - Ba da.
N-am avut probleme cu ei înainte de a ne petrece timpul cu tine.
Acum, avem probleme în fiecare zi.
În plus, toată lumea crede că ești ciudat.
Nu prea mult, însă.
Bine.
Pa.
Acum știți.
Aveam probleme acasă și probleme la școală.
Cu siguranță că mamele singure erau de viitor...
dar era frustrant că nu aveam numerele lor de telefon.
- Bună, tată. - Bună.
Unde-și petreceau timpul ?
llPS - ÎNTÂLNlRl ÎNTRE PĂRlNTl SlNGURl
VlNERl LA 14.00 LA CAPELA WOODBRlDGE
Sunt un tată singur, am un băiețel de doi ani.
IIPS.
Era captivant.
O posibilă mină de aur cu mame singure.
Parcă văd frumoasele creaturi îmbătându-se criță...
uitând de grijile lor, gata să o ia razna.
Asta era când eram gravidă în luna a șaptea.
Când am născut, el era în Maiorca cu altă femeie.
Nici măcar cu cea cu care mă înșelase prima dată.
La mine a fost cu o săptămână înainte de a naște.
Mi-a spus că m-am îngrășat prea mult.
Al meu mă înșela cu secretara.
Un clișeu.
Vă spun eu : bărbații sunt niște ticăloși.
După zece minute...
am vrut să-mi tai penisul cu un cuțit de bucătărie.
Eu.
Da.
Am un băiețel de doi ani. Ned.
Are ochi albaștri și păr de culoarea nisipului...
și are 68 de cm înălțime.
Mama lui ne-a părăsit.
- Serios ? - Da.
Da, firește a fost un șoc foarte mare...
pentru că eram așa de fericiți, știți ?
Sandra era un neurolog foarte bun...
și într-o zi și-a împachetat lucrurile și prietenul meu cel mai bun o aștepta afară...
într-un Ferrari.
Da. Cunoașteți modelul Modena ?
Modelul cu motor supraalimentat pe care îl poți vedea prin geamul din spate.
- Te-a părăsit ? - Da.
Fosta ta soție vine să-l vadă pe Ned ?
Mă scuzați, nu v-am auzit numele.
Suzie.
Nu îl vizitează prea mult.
Cum face față copilul ?
E un băiețel foarte bun.
Foarte curajos.
Au niște resurse uimitoare, nu-i așa ?
Chiar ieri mă gândeam la fosta soție.
A venit de-a bușilea, și-a pus brațele durdulii în jurul gâtului meu și mi-a spus :
''Curaj, tată.''
Doamne, e uimitor pentru un copil de doi ani !
Nu-i așa ?
Da, e un copil deosebit. Foarte deosebit.
Uneori, mă gândesc că el este cel care are grijă de mine.
Mă învață cum să mă descurc în viață.
Îmi pare rău.
Mulțumesc.
Dumnezeule, ce spectacol / Aproape că credeam și eu ce spun.
Aici erai. Te simți bine ?
Da. Perfect, mulțumesc.
- Ai încredere în mine ? - Firește.
Și în seara aceea mi-am aranjat deja o întâlnire.
Întâlniri între părinți singuri !
Toți pentru unul și unul pentru toți !
Problema era că aveam un puști de doi ani imaginar.
Întâlnirea era la un picnic IIPS, în Regent's Park, unde toți veneau cu copiii.
Însă Ned nu putea veni.
Mama lui venise și îl luase cu ea în ultimul moment.
- Ce păcat ! - Da.
Îmi pare rău.
- Asta e. - Ea e Megan.
Bună, Megan.
O prietenă de la llPS nu se simte prea bine...
așa că am luat copilul ei cu mine la picnic.
- Ai ceva împotrivă ? - Nu.
Cu cât suntem mai mulți, cu atât e mai bine.
Vino, codașule !
Nu-mi plăcea deloc grupul IIPS.
Nu mă deranja prietena mamei, ci idiotul ăla care voia să se împrietenească cu ea.
Marcus, Will. Will, Marcus.
Salut.
Sus, toată lumea. Uite ce mizerie a făcut Ned pe scaun.
Ce păcat că nu a putut veni și el !
Cu ce te ocupi ?
Eu ?
Erau deja prea multe minciuni, așa că am spus adevărul.
- Cu nimic. - Și înainte de asta ?
- Adică înainte de nimic ? - Da.
Tot nimic.
N-ai lucrat niciodată ?
Am lucrat ici-colo câte o zi, dar nimic serios.
E o nebunie, nu ?
E...
Fantastic.
Doamne, trebuia să-i spun.
De fapt, tatăl meu a compus un cântec...
în 1958 și, cum este un cântec renumit...
trăiesc din drepturile de autor.
Îl cunoști pe Michael Jackson ?
El câștigă un milion de lire pe minut.
Adică 60 de milioane pe oră.
Eu nu câștig un milion pe minut.
- Nici măcar pe aproape. - Cât atunci ?
Marcus !
Mă întrebam dacă o să avem pe cap copilul ăsta ciudat toată ziua.
Despre ce cântec e vorba ?
Dacă trăiești de pe urma lui, trebuie să-l fi auzit.
E Supersania lui Moș Crăciun.
Te rog, nu-l cânta.
''Uite cine apare la cotitură Moș Crăciun și prietenii lui, renii
''Cu un ho, ho, ho și un hei, hei, hei, E supersania lui Moș Crăciun''
Cred că lumea reacționează tot timpul așa.
Nu, cred că voi doi sunteți primii.
Tot nu înțeleg cum câștigi bani din asta ?
Îți plătesc colindătorii 10 la sută ?
Ar trebui, dar nu-i prinzi întotdeauna pe nemernicii ăștia mici.
Cât de des ai grijă de Marcus ?
Câteodată.
Mama lui e puțin indispusă uneori.
Numești asta indispusă, eu aș zice nebună.
Nu e nebună, Marcus. Are nevoie de un weekend liniștit.
O să avem un picnic și când te întorci acasă, va fi odihnită și binedispusă.
Doamne ! Ce naiba e asta ?
Pâinea de casă a mamei.
Arată destul de bine.
Nu-i adevărat. Dar e sănătoasă.
Îți lipsește, nu-i așa ?
Cine ?
Ned !
Da.
Da, foarte mult.
l-ar fi plăcut asta.
Cred că am ucis o rață.
Încercam s-o hrănesc.
Ce plutește în apă lângă ea ?
E pâinea mamei tale ?
Nu trebuia s-arunci bucata întreagă. M-ar fi ucis și pe mine.
Tu ești ăla care arunca bucăți mari de pâine la rațe ?
Da, dar n-o să mai arunce.
Băieții sunt băieți, asta e.
Deci a omorât-o.
Nu, m-ați înțeles greșit. Rața era deja moartă.
Arunca pâine încercând s-o scufunde...
pentru că Megan începea să plângă.
Marcus n-ar ucide o rață. Nu-i așa, Marcus ?
Nu. Îmi plac rațele. Sunt preferatele mele după delfini.
Pot ucide rechini cu nasul.
Trebuie să intru în apă și să o iau.
Sper că nu e o epidemie.
Am scăpat ca prin urechile acului.
Da.
Marcus ?
Mamă.
În Ziua Raței Moarte a început totul.
Tipul ăla Will ne-a însoțit în casă și nu m-am opus.
Mai târziu mi-am dat seama că nu puteam fi îngrijorat atunci...
fiindcă nu aveam nici un motiv să fiu îngrijorat.
Am introdus cheia în broască, am deschis ușa...
Ești îmbrăcată ?
Și a început un capitol nou din viața mea.
Bum /
lisuse !
Doamne Dumnezeule !
- Will, cheamă o ambulanță. - Marcus, unde e telefonul ?
Unde e telefonul, băiete ?
A fost îngrozitor.
Dar a fost grozav să conduc cu viteză în spatele ambulanței.
Este conștientă.
Se simțea mai bine în ambulanță.
Întreba de tine, Marcus.
Foarte drăguț din partea ei.
Ascultă, asta nu are nici o legătură cu tine. Înțelegi, nu ?
Nu din cauza ta...
Nu din cauza ta este aici. Nu-i așa, Will ?
Da, așa e.
Mă duc să-ți aduc niște apă.
- Mă duc eu. - Nu, stai.
Maică-ta o să se facă bine.
Cred că da.
Nu asta e problema, nu-i așa ?
Ți-e teamă că va încerca s-o facă din nou ?
Ce-ar fi să taci din gură ?
Poftim, e cald.
Sunteți cu Fiona Brewer ?
Da, sunt prietena ei, Suzie.
Ei sunt Marcus și Will.
Își revine, dar va trebui să rămână aici peste noapte.
Mă duc să iau un formular de consimțământ de la d-na Brewer, ca să stea băiatul cu voi.
Bine.
La mine acasă sau la tine ?
Scuze.
Bine.
- Cred că ar trebui să mă duc la Ned. - Dă-mi mie asta.
Bine.
În general, a fost foarte interesant.
Am să te sun.
Dar nu mi-ar plăcea s-o fac în fiecare seară.
Pe curând.
Viața unei persoane este ca un spectacol TV.
Eu eram vedeta din Spectacolul lui Will.
Spectacolul lui Will nu avea mai multe personaje.
Avea invitați, dar eu eram personajul principal.
Se rezuma la mine și numai la mine.
Dacă mama lui Marcus nu putea să-și regizeze spectacolul...
dacă nu mai avea succes la public, era trist, dar era problema ei.
În final, scenariul mamei singure era prea complicat pentru mine.
Am primit scrisoarea. Mulțumesc.
O, Doamne. Uitasem.
Ai uitat ?
Ai uitat scrisoarea de sinucidere ?
N-am crezut că va mai fi nevoie să mi-o amintesc.
Ai citit partea în care spuneam că te voi iubi întotdeauna ?
E cam greu să mă iubești dacă ești moartă, nu-i așa ?
Îmi pare rău.
Înțeleg de ce ești furios, Marcus.
Nu mă simt la fel ca ieri, dacă ajută la ceva.
Ce ?
Tot ce simțeai ieri a dispărut ?
Nu, dar...
acum, mă simt mai bine.
''Acum'' nu e destul pentru mine.
Văd că te simți mai bine acum. Ai pus ibricul pe foc.
Și ce faci după ce bei ceaiul ? Ce faci când mă duc la școală ?
- Nu pot sta acasă să te urmăresc. - Știu.
Trebuie să avem grijă unul de altul.
Deodată am înțeles că două persoane nu sunt de ajuns.
E nevoie de o rezervă.
Dacă sunt numai două persoane și una se prăbușește...
rămâi singur.
Doi nu e un număr prea mare.
Ai nevoie de cel puțin trei.
- Trei ce ? - Nimic.
Mi-a venit o idee grozavă.
Este important, când trăiești pe o insulă, să-ți regizezi singur acțiunile.
Este esențial să împarți ziua în unități de timp...
fiecare unitate având cel mult 30 de minute.
Orele întregi te pot intimida...
iar activitățile durează cam o jumătate de oră.
Faci baie : o unitate.
Te uiți la Numărătoare inversă...
O unitate.
Căutare pe Internet.
www.manechinecuhainetransparente
Două unități.
Exersare : trei unități.
Încâlcirea părului : patru unități.
Nemaipomenit cum se umple ziua.
Mă întreb deseori, ca să fiu cinstit...
dacă aș avea timp să merg la serviciu.
Cum reușesc oamenii să-și facă timp ?
Da, sunt Will.
- Sunt Marcus. - Ce spuneți ?
Sunt Marcus.
Marcus ?
Marcus. Salut.
De unde ai numărul meu ?
De la Suzie.
Poate ți-ar plăcea să petrecem ziua de duminică împreună.
Ce te face să crezi asta, Marcus ?
Suzie a spus că ne înțelegem bine.
- A spus ea asta ? - Da.
- lar tu ai spus, ''Pe curând.'' - Ce-am spus ?
''Pe curând.''
În seara când ne-ai dus acasă, îți amintești ? Ai spus, ''Pe curând.''
E foarte curând, Marcus.
Uite ce e, prietene, viața mea e cam agitată acum.
De ce ? Credeam că nu faci nimic.
Îl am pe Ned și alte probleme pe cap.
De fapt, ar trebui să mă duc să-l iau de la grădiniță acum.
Ce e zgomotul ăla ?
E o mașină de tuns iarba.
Nu e momentul...
Rămâi la telefon o secundă.
O secundă. Mulțumesc.
Apoi mi-am zis, ''De ce nu ?''
Ce-ar fi să-l invit pe bietul copil la masă ?
Aș putea fi unchiul Will. Unchiul Will cel Grozav, Regele Copiilor.
Bine, Marcus. S-a făcut.
Vin dacă o iei și pe mama.
Cum nu are bani, trebuie să mâncăm ceva ieftin sau va trebui să plătești tu.
Nu mai bate câmpii, Marcus.
Nici nu-i bat. Suntem săraci. Tu ești bogat. Tu plătești.
Adu-ți băiețelul dacă vrei.
Ești foarte generos.
Bine. Ne întâlnim pe la 12.30.
Îți amintești unde locuim ?
Apartamentul 2, Craysfield Road nr. 31, lslington, Londra N12SF.
Marea Britanie, lume, univers.
- Da. - Marcus ?
Ce mai faci, Fiona ?
- Cum te mai simți ? - Stomacul e mai bine.
Grozav.
Totuși, mă simt cam ciudat.
Așa ceva nu dispare peste noapte, nu-i așa ?
Nu.
Glumele astea nu sunt potrivite, dacă mama vrea ca Will să se căsătorească cu ea.
Cel puțin arăta bine.
I-am zis să-și ia puloverul flocos...
și cerceii de la prietena ei care a fost în Zimbabwe.
Puștiul credea că era un fel de întâlnire.
Iar maică-sa era de-a dreptul nebună...
și era îmbrăcată într-un fel de costum Yeti.
Trebuia să terminăm repede. Nu o să comandăm aperitive.
Voi începe cu anghinare.
Apoi, o omletă cu ciuperci, cartofi prăjiți și o Coca-Cola.
- Aș dori platoul cu legume asortate. - Suntem vegetarieni.
N-aș fi crezut.
Sandviș cu biftec, vă rog. Mulțumesc.
Totul mergea de minune.
Oare o să ne mutăm în casa lui Will sau într-o casă nouă ?
''L-am auzit cântând un cântec bun
''Am auzit că avea stil''
Știam că acest cântec nu va dura o veșnicie...
și că în curând voi fi acasă în patul meu.
Știam asta, dar n-o simțeam.
''Și acolo era tânărul ăsta''
Cred că am înnebunit. Nu voiam decât o întâlnire cu Suzie.
Asta era pedeapsa mea.
''Răscolindu-mi durerea cu degetele lui''
Partea cea mai proastă a fost când au închis ochii.
''Ucigându-mă încet cu acest cântec
''Ucigându-mă încet''
Hai, cântă cu noi, Will.
Ar trebui să plec. Mulțumesc.
Trebuie să fii sincer când faci ceva caritabil.
Trebuie să fii sincer când ajuți.
Ca atunci când m-am oferit să ajut la cantina săracilor...
și aproape că am ajuns până acolo.
Sau la Amnesty Internațional.
Știai că în Burma primești șapte ani de închisoare dacă spui glume ?
Data viitoare când râzi, gândește-te la Pa Pa Lay, comicul din Burma.
E un moment crucial în lupta pentru drepturile omului...
care au fost brutal încălcate de junta conducătoare.
Avem nevoie de ajutorul vostru.
Împreună ne putem face auziți...
Glumești. Și ce spune iubitul tău despre asta ?
Stai puțin. Nu ai un iubit ?
Asta da, încălcare a drepturilor omului.
Nu mai spune ? Ești în baie acum ?
Trebuie să fii sincer să ajuți pe cineva.
Cântecul însemna ceva pentru Fiona.
Killing Me Softly însemna ceva pentru ea și uite unde a ajuns.
Eu nu am însemnat nimic pentru nimeni.
Știu că asta îmi garantează o viață lungă, fără depresie.
Totuși, în ultimele zile, am avut un sentiment ciudat.
O prezență furișându-se în gândurile mele.
Și nu mi-a plăcut.
Nu ai copii, nu-i așa ?
Ce ?
Nu ai copii, nu-i așa ?
Firește că am ! Ce credeai !
Nu, nu ai.
Te-am urmărit. Nu ai nici un copil.
- Și ce te interesează ? - Nu mă interesează.
Decât că ne-ai mințit pe mine, pe mama și pe prietena mamei.
- Pot să intru ? - Nu.
De ce ?
Fiin'că sunt ocupat.
- Ce faci ? - Mă uit la televizor.
Dacă vrei, putem să ne uităm împreună...
Drăguț din partea ta...
dar, de obicei, mă uit singur.
Nu ai teme de făcut sau altceva ?
- Vrei să mă ajuți ? - Nu spuneam asta.
De ce nu te duci acasă să-ți faci temele ?
Îți propun un târg.
N-am să spun nimănui că nu ai copii dacă ieși cu mama.
Vrei ca mama ta să iasă cu cineva ca mine ?
Nu cred că ești așa de rău.
E adevărat că ai mințit, dar altfel pari un tip de treabă.
E tristă. Cred că are nevoie de un iubit.
Nu pot să mă întâlnesc cu cineva...
pentru că așa vrei tu. Trebuie să-mi placă și persoana.
- Și care-i problema ? - Nici o problemă. Sistemul e de vină.
Așa se... Nu discut asta cu tine.
Du-te.
Bine. Dar mă voi întoarce.
Mi-e așa de frică !
E tot ce am putut spune, ''Mi-e frică.''
Și, de fapt, eram speriat.
Asta e. Tim, la revedere.
- La revedere, Jill. Carol. - La revedere.
Și de la mine arrivederci. Pa-pa.
Mulțumesc. Pe curând.
Bună, tuturor. Bine ați venit la jocul Numărătoare inversă.
Carol, îți amintești că ieri am dezvăluit unei națiuni...
că invitatul nostru, Tom O'Connell --
- Da. - Că și el se schimbă pentru fiecare spectacol.
Dar este așa de --
- E corect ? Asta e ? - Da.
Cred că e un alt termen pentru Hosta.
Bine.
Numită după Heinrich Christian Funck care a inventat și dansul disco.
Da. Am toate înregistrările lui.
Mamă, ai știut dintotdeauna că am să fiu vegetarian ?
Bineînțeles că am știut.
Nu am decis dintr-odată pentru că nu mai aveam cârnați să mâncăm.
M-ai întrebat dacă vreau să fiu vegetarian ?
Când te-ai născut ?
Eu gătesc în casă și nu vreau să gătesc carne.
Trebuie să mănânci ceea ce mănânc eu.
Dar nu mă lași să mă duc nici la McDonald's.
Ce-i asta, răzvrătire adolescentină prematură ?
Nu pot să te opresc să te duci la McDonald's.
Doar că aș fi dezamăgită dacă ai face-o.
Nu-ți face griji, mamă. Nu mă duc la McDonald's.
După câteva vizite, Will părea că vrea să-mi pună niște întrebări serioase.
Dar știam că de fapt vroia să se uite la Xena : Prințesa Războinică.
Ce mai e pe acasă ?
- Te referi la mama ? - Da.
E bine, mulțumesc.
Știi că e...
Da, știu. Nu, nimic de genul ăsta.
Te mai deranjează încă ?
Dacă mă deranjează ?
Ești cuviincios ?
În fiecare zi.
De aia am venit aici în loc să mă duc acasă.
Puțin. Când mă gândesc la asta.
La dracu'.
Nu știu de ce a înjurat așa, dar mă simțeam mai bine.
Aveam impresia că nu eram patetic în teama ce o resimțeam.
Nu aș mai face greșeala să întreb de Fiona.
Marcus era foarte supărat...
și, din nefericire, nu puteam spune nimic care să-l ajute.
Ar trebui să vorbească cu Suzie, cu un consilier...
sau cu oricine e capabil de ceva mai mult decât o înjurătură.
La naiba ! Nu se poate.
19 noiembrie blestemat.
Șase săptămâni înainte de Crăciun și deja cântau nenorocitul de cântec.
Tată ?
Cum era tatăl tău ?
Puțin trist.
A compus o porcărie de cântec care a avut un mare succes...
apoi și-a petrecut viața încercând să compună unul mai bun.
Ai vrea să compui cântece ca el ?
De aceea ai o chitară ?
Nu.
A, o ții acolo de decor.
Da.
Îmi place Supersania lui Moș Crăciun.
- Madonna ! Vino aici ! - Avem ceva. Vino aici !
- Uite, se îndepărtează. - Grăbește-te !
Astăzi la Pet Rescue, hermelina isteață...
ține sub presiune tot Somerset-ul.
- Ce faceți acolo ? - Cine ești tu ?
Cine sunt eu ?
Sunt șterge-o ! Valea !
Cine erau ăia ?
Cine ?
Cum adică ''cine'' ?
Cei care voiau să-ți vâre dulciuri în cap.
A, ăia.
Doar niște copii mai mari. M-au urmărit de când am plecat de la școală.
Se întâmplă des ?
Nu au aruncat dulciuri înainte, acum s-au gândit la asta.
Nu mă refer la dulciuri, ci la copiii care încercau să te omoare.
Da, se poartă foarte urât cu mine.
Din cauza părului meu, a hainelor mele, a cântatului și a altor lucruri.
Și ce ? Cântat ?
Uneori cânt fără să-mi dau seama.
Nu e o idee prea bună, nu-i așa ?
Am spus că nu-mi dau seama. Se întâmplă.
Nu o fac dinadins. Doar nu sunt prost.
Te sfătuiesc să stai departe de oameni. Încearcă să fii invizibil.
Cum pot deveni invizibil ?
Un aparat din bucătărie este invizibil ?
Nu cred.
Încerc să nu mă gândesc la asta.
Se întâmplă deși nu aș vrea, dar așa e viața, nu-i așa ?
Nu pot să fac nimic.
Nu.
Putem face ceva, Marcus.
Vino cu mine.
Mă temeam că mă duce în biroul directorului.
Dar am mers la cumpărături.
Nu înțeleg.
Începem cu picioarele.
Nu pot să te fac invizibil, dar te pot ascunde în mulțime.
Nu știu cum să-i închei. Au chestiile astea ciudate.
Se numesc Velcro.
Este o nouă tehnologie revoluționară.
Pentru Dumnezeu ! Nu e greu.
Bine, un moment, e puțin greu.
- E totul în ordine ? - Da, mulțumesc.
Destul de elegant, bătrânul tău, nu-i așa ?
Arăți fantastic. Ce zici ?
Nu știu.
- Crezi că arăt fantastic ? - Da, Marcus.
- Cred că arăți grozav. - Da.
Asta e. Ai prins mersul. Fantastic !
Grozav. Super.
Deodată m-a cuprins o stare extraordinară de bine.
Deci asta înseamnă să fii fericit.
Și costă numai 60 de lire.
Am făcut fericit un băiat nefericit, pentru o vreme.
Și nu aveam nici un profit.
Nici măcar nu voiam să fac sex cu maică-sa.
Marcus ! Ce s-a întâmplat cu pantofii tăi ?
Mi i-au furat.
De ce ți-ar fura cineva pantofii ?
Trebuia să spun adevărul.
Dar dacă spuneam adevărul, vor urma alte întrebări.
Erau frumoși.
Erau pantofi obișnuiți maro, cu șireturi.
Nu. Erau niște adidași grozavi noi.
De unde aveai tu adidași noi ?
Da, uite că vin întrebările.
Mi i-a cumpărat Will.
Will ?
- Tipul care ne-a invitat la masă ? - Da.
Într-un fel a devenit prietenul meu.
A devenit prietenul tău ?
Repetă mereu ultimul lucru pe care l-am spus.
De fapt, țipă.
Trec pe la el când ies de la școală.
Treci pe la el când ieși de la școală !
- Știi, el nu are nici un copil. - Nu are nici un copil ?
Pot să joc jocuri pe calculator acum ?
Unde locuiește ?
Nu e acasă acum. S-a dus în oraș să ia cina.
Christine mă invitase la cină, la o discuție stimulantă.
O să rămâi singur, fără copii.
E exact ce-mi doresc.
Ai mult curaj.
De ce spui asta, Christine ?
Mulți au nevoie de ceva în viață care să-i țină la suprafață...
și tu nu ai absolut nimic.
Nu te sperie ideea ?
V-ați hotărât ?
Da. Aș dori un biftec --
Ce naiba sunt întâlnirile astea de după școală ?
Bună. Ce ai spus ?
Mă întrebam de ce un bărbat necăsătorit, fără copii își petrece timpul...
cu un băiat de 12 ani în fiecare zi ?
Nu i-ai spus mamei tale că vii pe la mine ?
- Cred că am uitat. - Ce să-mi spună ?
Ce faci cu fiul meu ?
Stai puțin. Ce insinuezi ?
- Nu insinuez nimic. - Ba cred că da.
lnsinuezi că am o relație cu fiul tău.
Te întreb doar de ce îți petreci timpul cu un băiat de 12 ani în apartamentul tău.
- Doamne ! - O, Doamne !
Ce ai de spus în favoarea ta ?
Ei bine ?
Nu-mi spune ''ei bine''.
Nu mă lua cu ''ei bine''.
Vine la mine neinvitat în fiecare seară. Știi de ce ?
Pentru că îl bat copiii la școală. lar tu habar n-ai.
Îl trimiți acolo ca pe un miel la tăiere.
E bătut măr în fiecare zi, nenorocită hipioată !
Cred că ești puțin melodramatic. Marcus n-are nimic.
Ciudat. Will a înțeles perfect, mama deloc. Trebuia să fie invers.
Nu ai avut contact cu copiii prea mult.
Am fost copil. Am fost la blestemata de școală.
Știu diferența dintre copiii care nu se pot acomoda și cei nefericiți !
Uită-te la el, pentru Dumnezeu ! Nu mă acuza că sunt melodramatic.
- Și asta de la o femeie care a încercat să -- - Cowabunga !
- Ce te-a apucat ? - Nimic.
Am simțit că trebuie să urlu.
lisuse, ce familie !
Will, îi deranjezi pe ceilalți clienți.
Îmi pare rău. Am terminat.
- Bine, deci nu ești... - Ce ?
Nu, nu sunt.
Nu-ți face griji.
Nu-l mai primesc pe Marcus, bine ?
Sincer, aș fi fericit să scap de amândoi.
Haide. Valea !
Îmi pare rău.
Deci asta e, nu-i așa ?
Pur și simplu dispari din viața lui.
Ce spui ?
Să spunem că tu ai dreptate și eu mă înșel.
Să spunem că nu înțeleg...
ce se petrece cu el și, în mod miraculos, tu înțelegi.
Ce ai de gând să faci ?
N-am să fac nimic. Nu eu trebuie să am grijă de el.
- Ești un ticălos egoist. - Este exact ce-i spun și eu.
- Întotdeauna se gândește la el în primul rând. - Dar eu sunt singur.
Numai eu.
Nu mă gândesc numai la mine. Dar sunt singur.
Ba nu.
Este și Marcus. Acum ești implicat și tu.
Doar vine mereu la tine acasă.
Ai apărut în viața lui cu un anumit scop.
Nu poți să-l ignori.
Nu poți ignora viața. ''Nimeni nu trăiește pe o insulă.''
- Are dreptate. - Da, așa e.
Nu. Nu are dreptate !
Eu trăiesc pe o insulă !
E insula lbiza.
Ce naiba spui ?
Vrei să vii la noi de Crăciun ?
Nu, Marcus, nu vreau să vin la voi de blestematul de Crăciun.
Nu vreau să-mi petrec Crăciunul cu d-ra Granola Sinucigașa și cu odrasla ei.
Mereu am considerat că ce faci de Crăciun...
reprezintă momentul în care te găsești în viață.
O să petrec Crăciunul ăsta așa cum o fac de obicei.
Mă uit la casete video, mă îmbăt și fumez marijuana.
GROAZĂ
Înainte de a veni tu, eram singur.
Nu e bine să fii singur.
Singur, rău.
Prieten, bine.
Prieten, bine /
Acum vino aici.
Partea bună era că nu eram numai eu, Fiona și Marcus.
Partea proastă era...
Înțeleg că ești tatăl lui Marcus.
Da, așa cred. Și ea e prietena mea, Lindsey.
Și mama lui Lindsey.
Bună.
- Mulțumesc, tată. - Nu face nimic.
Trebuia să-l felicit pe puști.
Putea fi încântat la vederea unei porcării de cadou.
Vai, o tobă ! Mulțumesc, mamă.
Nu-i așa că e grozavă, Will ?
Da, o să-ți fie utilă.
Am văzut-o și m-am gândit, ''E perfectă.''
Poate ai să cânți la concertul școlii. Poate formezi un grup, îți faci prieteni.
Poate, mamă.
Cântecele tale îmi aduc soare și fericire în inimă.
Mulțumesc, mamă.
Asta e de la mine.
Fantastic ! Ce este ?
E un CD, Marcus.
Al lui Mystikal. Sunt grozavi. O să-ți placă.
Și ce gen de muzică e Mystikal ?
Un fel de muzică internațională.
''Shake Ya Ass.''
Un fel de rap.
Shake Ya Ass ?
E marocan ?
Din păcate nu avem un aparat pentru asta.
E grozav oricum.
Știu că nu ai un aparat pentru CD, de aceea ți-am cumpărat unul.
Ce băiat norocos !
Uite, mamă.
- Deschide-l pe al tău, Will. - Bine. Mulțumesc mult.
Manualul PĂRlNTELUl SlNGUR
- E o glumă, Marcus ? - Da.
Nu e rea.
Bună. Mă scuzați că am întârziat.
- Am pierdut ceva ? - Nu, intră.
- Crăciun fericit ! - Crăciun fericit !
Nu ne-am văzut de mult.
Unde e Megan ?
La tatăl ei. Unde e Ned ? E la mama lui de Crăciun ?
Da.
Nu. Cred că ar trebui să plec, nu-i așa ?
Ai putea poza ca Moș Crăciun și face sex cu niște colindătoare.
Ești un Moș Crăciun profesionist ?
Ce minunat !
Așa e. Asta e. Am plecat.
Mulțumesc foarte mult. A fost grozav.
Suzie are tot dreptul să fie mânioasă.
Da, și a arătat-o foarte clar.
Acum am dreptul s-o șterg.
Mulțumesc mult. Pa.
Stai puțin !
El e prietenul meu. Eu l-am invitat.
Eu ar trebui să-i spun când să plece.
Nu i-am spus lui Will să plece, Marcus.
Suzie are tot dreptul să fie furioasă și i-a spus-o în față.
Are dreptate, Marcus.
Las-o moartă.
A inventat un copil timp de două săptămâni.
Asta nu înseamnă nimic. Cui îi pasă ?
Copiii de la școală sunt mult mai răi !
Diferența este, Marcus, că Will a terminat școala de mult.
Ar fi trebuit să se maturizeze până acum.
- Așa e. - Nu-i drept să vă coalizați împotriva lui.
S-a comportat mai bine de atunci.
Mi-a cumpărat adidași, m-a lăsat să-l vizitez și știe de ce au nevoie copiii.
Ce ? Pantofi scumpi și muzică obscenă ?
Dacă ai nevoie de ceva, putem discuta mai târziu.
Nu, nu putem. Nu e o discuție, e o dispută și tu câștigi întotdeauna.
- Spune-mi atunci ce să fac ? - Vreau să te gândești la tine !
Asta și fac. Vreau ca Will să rămână !
Nu e singurul care a greșit în viață.
Îți amintești cum ne-am întâlnit ? Pentru că --
Pentru că ai aruncat cu o bucată de pâine într-o rață și ai omorât-o.
Ce spui ? Ce rață ?
Mâncăm rață ? Delicioasă !
Firește că nu mâncam rață.
Am mâncat pâine cu nuci și sos de păstârnac.
Stând acolo, am avut un sentiment ciudat.
Mă simțeam bine.
Niciodată nu m-am bucurat de Crăciun.
Mama mă punea să cânt Supersania lui Moș Crăciun...
în fața unchilor și mătușilor mele amețite...
ca să se răzbune pe tata, cred.
Dar Crăciunul de la Marcus, mi-e rușine să spun, mi-a dat...
un sentiment cald, neclar.
Evenimentele ciudate care au urmat le-am pus pe socoteala lui.
Mai întâi, Marcus s-a îndrăgostit de o fată.
- Bună. - Șterge-o.
Și apoi, și mai ciudat, m-am îndrăgostit și eu.
De fapt, Marcus a fost de vină...
fiindcă, odată ce ai deschis ușa cuiva, poate intra oricine.
De Anul Nou, am întâlnit-o pe Rachel.
Era interesantă, deșteaptă și atrăgătoare.
Și pentru cinci minute am convins-o că așa eram și eu.
...lucruri ca evenimentele politice.
Bine.
Lucrezi pentru televiziune ?
Cine, eu ? Nu.
- Toți ceilalti lucrează în televiziune. - Da.
Mă uit la televizor.
Aha ! Deci ești mai mult în fața lui decât în interiorul lui.
- Da. - Am înțeles.
Era un chin.
În cinci minute am înțeles ce ar fi viața mea dacă aș fi interesant.
Dacă aș fi putut spune ceva despre mine, dacă aș fi făcut ceva.
Dar nu am făcut nimic.
Și în 30 de secunde va afla asta și dusă va fi.
Cu ce te ocupi ?
Mi-am luat concediu acum.
- Grozav. - Da.
Concediu de la ce ?
Sincer să fiu, concediu de la concediu.
Partea interesantă e că nu fac nimic.
- Nu faci nimic ? - Nu.
- Nimic. - Da.
Asta e...
Rachel, scumpo.
Rap de pe coasta estică sau vestică ?
Am pierdut-o. Nu mai era nimic de spus.
Muzica rap e toată la fel.
Sau mai era ?
Știi ceva, cunosc un băiat de 12 ani care te-ar omorî dacă ai spune asta.
- Serios ? - Da.
- Și eu cunosc unul. - Da ?
- Da. Cum se numește al tău ? - Al meu ?
Marcus.
Pe al meu îl cheamă Alistair, Ali.
Și o luăm de la început.
Nu era o minciună. Era sută la sută presupunerea ei.
Cel puțin 50 la sută.
Eram în paradis din nou. Dar de data asta era diferit.
IIPS a fost distractiv. Acum era ceva serios. Am acționat în auto-apărare.
Am aranjat să ne aducem băieții.
Ceea ce înseamnă că ne-am înțeles să ne întâlnim.
Părinți singuri, împreună.
La mulți ani !
Am dat de belea.
Și o singură persoană mă putea salva.
''Mișcă-ți fundul, dar fii atent Mișcă-ți fundul, arată-mi ce poți
''Mișcă-ți fundul, fii atent
- ''Arată-mi ce poți să faci'' - Ce mi-ai spus ?
Ai auzit bine, nenorocit neobrăzat, prăpădit și infect !
Îmi pare rău.
Cântam cântecul acela al lui Mystikal.
Este rap.
Îți place rapul ?
Puțin.
E muzica negrilor, în general. Ei sunt furioși tot timpul.
Dar uneori vor numai să facă sex.
Îți bați joc de mine ?
Că, dacă așa e, îți trag o scatoalcă.
Nu-mi bat joc de tine.
Nici măcar nu știu cum s-o fac.
- Cum te numești ? - Marcus.
Sunt Ellie.
Bună, Ellie. Îmi pare bine.
Nu așa de repede. Nu sunt gata de contact fizic. După aia o să vrei să facem sex.
Și de acolo unde ajungem ?
Și nu mai spune străinilor să-și miște fundul.
Bine, Ellie. Pe curând !
Salut, prietene.
Ascultă, am nevoie de ajutorul tău.
De ce i-ai spus doamnei că sunt fiul tău ?
Nu, nu i-am spus asta.
Ți-am spus, a înțeles greșit.
Atunci, spune-i adevărul.
- Nu. Nu pot să fac asta. - De ce ?
Ce să mai discutăm. Acceptă faptele și gata.
Ești fiul meu.
Îi spun eu, dacă vrei. Nu mă deranjează.
Foarte drăguț din partea ta, Marcus.
- De ce nu ? - Pentru numele lui Dumnezeu !
Suferă de o boală rară și dacă crede ceva ce nu e adevărat...
și apoi află adevărul, creierul ei fierbe și moare, bine ?
Ce porcării !
Mă interesează femeia asta.
Ce vrei să spui cu asta ?
Ce are așa de interesant ?
Bine, Marcus, uite.
E ultima mea urmă de demnitate. la-o.
Vreau să mă întâlnesc cu ea. Bine ?
Vreau să fie iubita mea. Acum știi.
Fantastic ! De ce nu ai spus de la început ?
Nu știu.
Cred că mi-a fost rușine, fiindcă e ceva nou pentru mine.
Tocmai am cunoscut-o pe Rachel. Este...
E fata asta la școală. Ellie.
Aș vrea să fie iubita mea.
Nu sunt sigur.
Vroiam să te întreb pe tine.
Care e diferența dintre o prietenă și o iubită ?
Păi, nu știu.
Ai vrea s-o atingi ?
E așa de important ?
Da, ai auzit de sex, nu ?
E destul de important.
Știu. Doar nu sunt prost.
Nu pot să cred că nu înseamnă mai mult.
Aș vrea să fiu cu ea mai mult. Aș vrea să fiu cu ea tot timpul.
Și să-i spun lucruri pe care nu i le spun mamei sau ție.
Și nu vreau să aibă un alt prieten.
Dacă aș avea toate astea...
nu cred că mi-ar păsa dacă aș atinge-o.
Ai să înveți, Marcus.
Nu ai să te simți așa mereu.
Cum arăt ?
Bine. Dar eu ?
Poartă-te cât se poate de normal, bine ?
Bun sfat pentru Marcus.
Aș fi vrut să-l pot urma și eu.
Mă scuzi, e așa o debandadă.
Aici lucrez.
Gura îmi era uscată și palmele ude.
Nu știam ce naiba se întâmplă cu mine.
...am strâns repede. Ali ?
Stăteam acolo rânjind ca un idiot, nimic mai mult.
- Vrei să mergem sus ? - Sigur că da.
Ali.
Marcus.
Suntem în același an la școală.
Chiar ? Da, cred că te-am văzut.
Grozav !
Atunci cred că aveți multe de discutat.
Will, el e Ali.
Ali, el e Will.
- Bine. - Bine.
Vreți să stați aici ?
- Cred că da. - Da. Bine.
Pentru o clipă, l-am iubit.
L-am iubit cu adevărat.
Poți să-i arăți jocurile noi pe calculator.
Bine. Ne vedem mai târziu.
Să-i lăsăm singuri.
Dacă tatăl tău iese cu mama mea, ești mort.
Vreau să spun mort.
- Nu-ți face griji. E un tip de treabă. - Nu-mi pasă !
Nu vreau să iasă cu mama mea !
Nu vreau să-l văd pe aici și nici pe tine, bine ?
Nu sunt sigur că eu hotărăsc asta.
Ar trebui s-o faci tu, altfel ai să mori.
Începusem să cred că tipul ăsta, Ali, era un criminal notoriu.
Pot să mă joc pe calculatorul tău ? Ce jocuri ai ?
N-ai auzit ce-am spus ?
Ba da, dar nu pot face prea mult acum, nu ?
Adică, lui Will, tatei...
îi place de mama ta și cred că și ei îi place de el.
Ei nu-i place de el.
Îi place doar de mine !
Ce era uimitor în cazul lui Rachel...
era că vroiam s-o sărut de fiecare dată când spunea ceva interesant.
Adică tot timpul.
Era sexi. Era ciudat.
Folosesc carton Bristol, cerneală indiană și...
Te plictisesc ?
Nu, nu.
- Ce ? - Nimic.
Doar că semănai cu Marcus stând acolo.
Serios ?
E minunat cât de mult seamănă cu tine...
și cum se îmbracă ca tine.
Nu cred că mă îmbrac ca Marcus.
Marcus ?
Stai. Haide, ne întoarcem.
- E nebun. - Nu, nu e.
A spus că mă taie bucăți și mă ascunde sub dușumea.
- Așa a spus ? - Nu.
Dar sunt sigur că e capabil s-o facă.
Va fi altfel. O să-ți placă, promit.
Marcus, Ali vrea să-ți spună ceva.
Nu-i așa ?
lartă-mă, Marcus.
Nu am vrut să spun ce am spus.
Nu face nimic, Ali.
E așa de greu pentru Ali !
Da, e greu și pentru Marcus.
Nu-i așa, prietene ?
Știi, părinți divorțați...
și nu știu ce simt pentru alte persoane.
Da. Absolut. Exact asta simt.
Ali nu s-a înțeles cu bărbatul cu care obișnuiam să ies.
- Era un mincinos ! - Bine, scumpule.
Nu era sută la sută corect.
- Nu spun că tu sau eu suntem. - Nu-i nimic.
Îi place de tine. Mi-a spus mie.
- Mulțumesc mult, prietene. - Vai de mine !
Noroc, prietene.
Nu fi așa de îngrijorat, dragul meu.
Ellie !
- Marcus ? Ce faci, mă urmărești ? - Nu.
Păcat. M-aș simți ca o celebritate.
Da, dar n-am știut asta atunci ? Sexi ?
Nu spun decât să fii atent.
Pare mai mult ca relația dintre stăpân și animal decât iubit și iubită.
Cel puțin sunt cinstit.
Ce înseamnă asta ?
Tu și Rachel...
Ce ? Ce înseamnă asta ?
Nu știu, cred că tu și Rachel aveți o problemă.
Tu vrei să fii cu ea, dar ea crede că ai un fiu.
Și tu nu ai nici unul.
Dacă vrei să fii cu cineva...
nu trebuie să spui lucruri din astea ?
Nu.
Ce-ai zice să spui adevărul ?
Care-i problema ta ?
Dar noaptea târziu, când am fost singur...
mi-am adus aminte de târgul pe care Marcus vroia să-l încheie.
Da, voiam s-o ating pe Rachel.
Dar dacă aveam de ales în acest moment...
m-aș mulțumi cu mai puțin și ceea ce voia Marcus.
Doamne, mă transformam în Marcus ?
O să-mi cumpere pantofi în curând ?
I-am urmat sfatul și i-am spus tot adevărul lui Rachel.
Sau aproape tot adevărul.
Că nu eram tatăl natural al lui Marcus.
Și astea nu sunt alge marine naturale.
Problema e că, odată ce spuneam adevărul, știam că vor urma alte întrebări.
Nu înțeleg. Dacă nu ești tatăl lui natural...
și nu locuiești cu el, atunci cum poate fi fiul tău ?
Aha, înțeleg.
Probabil pare foarte neclar din afară.
Spune-mi cum e în interior.
E o poveste lungă și plictisitoare.
Vrei să comandăm niște vin ?
Doriți vin chinezesc de orez, d-ră ?
Poate doriți să încercați Panang Paneng.
Da ?
Nu.
Povestește-mi despre relația ta cu Ali.
- E complicată ca cea dintre mine și Marcus ? - Nu.
M-am culcat cu tatăl lui și după nouă luni am născut.
Foarte simplu.
Da. Te invidiez.
Îmi pare rău că abordez subiectul ăsta din nou, dar nu m-am lămurit.
Ești tatăl vitreg al lui Marcus, dar nu locuiești nici cu el, nici cu mama lui.
Nu, stai puțin.
Nu am spus că este fiul meu.
Nu-i așa ?
Nu am spus niciodată, ''Am un fiu pe care-l cheamă Marcus.''
Tu ai crezut asta.
Da. Corect.
Eu mi-am imaginat asta.
Am vrut să cred că ai un fiu și imaginația mi-a luat-o razna.
Evident am jucat un rol.
Nu ! Deloc. Te-am întâlnit și mi-am spus, ''Ce tip drăguț !
''Doamne, dacă ar avea un fiu. Dacă se poate, un adolescent ciudat.''
Apoi ai venit la mine acasă cu Marcus și bingo !
Am făcut legătura asta, deoarece aveam nevoie de asta psihologic.
Nu trebuie să-ți bați capul cu asta.
l se putea întâmpla oricui.
Prima dată când te-am întâlnit, am crezut că ești neinteresant.
Dar pe urmă m-am răzgândit.
Poate aveam dreptate.
- Rachel, ascultă. - Da ?
Îmi pare rău, ai dreptate.
Sunt neinteresant.
Nu sunt nimic.
Nu știu ce mi-am închipuit. Îmi pare rău.
Pa, Ellie.
Marcus ! Prietene !
Pa, Marcus !
Pe curând, Marcus !
Mamă ?
Deci, dacă z = 17, este x > 2 ?
Marcus ?
Nu știam răspunsul.
Nu știam cu ce e egal ''x''.
Și nu știam cum s-o ajut pe mama.
''COPlll CÂNTĂ ROCK'' Participă la Concertul Școlar de Rock
Apoi mi-am dat seama.
Mi-a spus că puteam face ceva pentru ea.
- Am să cânt la concertul școlii. - Tu ? La concertul de rock ?
Nu cred că e o idee bună, Marcus.
Ai să mă acompaniezi ?
Nu am decât o tobă.
Nu, îmi pare rău. E sinucidere curată.
O să te răstignească.
Pe mama o frământă din nou.
- Ce spui ? - Cum adică ce spun ?
Plânsul.
Stă în casă toată ziua și plânge.
Plânge și dimineața.
E la fel de rău ca înainte de Ziua Raței Moarte.
Marcus, îmi pare rău...
dar sunt cam ocupat acum.
Ești ocupat ? Cu ce ?
- Nu m-ai auzit ? - Te-am auzit.
- Și ce pot să fac eu ? - Nu știu.
- Ai putea vorbi cu ea. - Da ? Și ce să-i spun ?
- Nu știu ! - Și de ce m-ar asculta ?
Cine sunt eu în ochii ei ?
- Nu sunt nimic. - Ba da.
- Ești -- - Cine ? Cine crezi că sunt ?
Cine crezi că ești ?
Vii aici neinvitat și îmi distrugi viața.
Ce vrei de la mine ? Nu e problema mea.
Nu fac parte din familie, prietene. Nu sunt unchiul tău.
Nu sunt fratele tău mai mare.
Și am stabilit deja că nu sunt tatăl tău.
Dar...
Am să-ți spun ce sunt.
Sunt tipul care știe să aleagă adidași și discuri bune.
Asta e. Nu te pot ajuta cu altceva.
Nu te pot ajuta cu nimic care înseamnă ceva.
Ai putea încerca.
Ai dreptate.
Nu mă poți ajuta.
Cum ai putea tu să mă ajuți ?
Ești un idiot care se uită la televizor toată ziua...
și face cumpărături.
Nu-ți pasă de nimeni și nimănui nu-i pasă de tine !
Mama a spus că atunci când cânt, viața ei e mai luminoasă...
mai fericită.
Am s-o fac, chiar dacă însemna că a mea s-a terminat.
Uite, mamă.
Viața mea e formată din unități de timp. Cumpăr CD-uri : două unități.
Iau prânzul : trei unități.
Exersez : două unități.
În general, sunt foarte ocupat.
SUCCESE SlNGULARE
Nu a însemnat nimic.
Un singur lucru conta pentru mine :
Marcus. Era singurul lucru care însemna ceva pentru mine.
Iar Fiona era singurul lucru care însemna ceva pentru el.
Și era gata să se prăbușească.
Întâlniri între părinți singuri !
Părinți singuri împreună ! Toți pentru unul și unul pentru toți !
- Fiona ! - Will, nu te-am văzut de mult.
Ce face Ned ?
Cine ? E o porcărie. Nici nu există.
Da, l-am inventat.
- L-ai inventat ? - Da.
- Ca să întâlnesc femei. - Ești bolnav.
- Fiona, trebuie să-ți spun ceva. - Dă-i drumul.
Nu, trebuie să discutăm într-o altă atmosferă.
Nu, e un loc unde nu avem secrete.
Orice ai de spus, poți spune în fața tuturor.
Bine. Te rog nu încerca să te sinucizi din nou.
Nu pot să cred că ai spus asta. E experiența mea personală.
Tocmai asta e. Nu e personală.
Marcus e îngrijorat din cauza ta.
Sunt îngrijorat pentru că el e îngrijorat.
Will, nu am de gând să mă sinucid.
Nu ?
Nu acum.
Grozav !
Bine.
Știi că nu sunt atrasă de tine, nu-i așa ?
Ce naiba spui ? Nu. Ce, ai înnebunit ?
M-am exprimat total greșit.
Dar cred că ar trebui să discutăm despre asta puțin.
Plânsul dimineața, depresia.
Hai să ne ocupăm de asta.
- Asta cred bărbații, nu-i așa ? - Ce ?
Că numai dacă ai răspunsul și poți spune :
''Cunosc un tip pe Essex Road care poate aranja asta'', merită să încerci.
Nu.
Bine. Accept.
Aș vrea să cunosc numele tipului de pe Essex Road...
pentru că cred că voi fi inutil.
Will, nu ești inutil.
Ești aici. Și asta contează.
Bine.
- Acum putem... - Ce ?
- Marcus cântă la concertul școlii. - Marcus cântă ?
- Da, cântă. - La școală ?
E un concert pop. E foarte încântat.
- Vreau să fiu acolo la timp. - Stai puțin. Ce cântă ?
''Ucigându-mă încet cu acest cântec
''Povestindu-mi toată viața''
- La ce oră începe concertul ? - De ce nu vrei ca Marcus să cânte ?
Știi visul acela când ești la școală fără pantaloni și toți râd de tine ?
- Care-i legătura ? - Așa va fi Marcus, dar în realitate.
Dacă o să cânte cântecul ăsta în fața copiilor...
viața lui va fi distrusă până la universitate.
Dacă ajunge la universitate, că va fi rupt în bucăți.
Nu poți opri pe cineva să-și exprime sentimentele.
Nu-și exprimă sentimentele ! Le exprimă pe ale tale.
Doamne !
Ce ? Dumnezeule !
Ai dreptate. Will, sunt o mamă rea ?
Nu, nu ești o mamă rea. Ești doar nebună de legat.
Nu, sunt o mamă rea.
Totul a trecut pe lângă mine și nu am înțeles nimic.
E un băiat deosebit.
Și are un suflet deosebit, și l-am rănit !
Taci din gură, te rog. Mă doare sufletul.
- Bine, tu parchezi. - Ce ?
Bună.
Ce faci aici ?
Uite-l pe Ali acolo.
E talentat.
A fost Def Penalty Kru cu Murder Fo' Life.
Urmează Marcus Brewer...
care interpretează cântecul Robertei Flack Killing Me Softly.
Va fi acompaniat de Simon Cosgrove la flaut.
Marcus, nu pot face asta.
- Publicul ăsta o să ne huiduiască. - Dar ai spus...
Îmi pare rău. la-ți înapoi cele 5 lire.
În curând.
Haide, Marcus, prăpăditule !
Stai !
Scuzați-mă. Ce se petrece aici ?
Nimic. Totul e în ordine. Sunt instructorul lui vocal.
Ce faci aici ?
Am auzit că vrei să te sinucizi social, așa că am venit să te văd.
- Nu am acompaniament. - Fantastic !
- Nu trebuie s-o faci. - Nu pot renunța.
Ba da, poți. Spune-le că e vorba de diferențe artistice.
Nu poți lucra fără el. A avut probleme cu drogurile.
Mama vrea să cânt. Ar fi fericită.
Ascultă, nimic din ce faci tu n-o poate face fericită pe mama ta.
Nu pentru mult timp. Trebuie să se ocupe singură de asta.
- Vino încoace imediat ! - Șterge-o !
Vreau să spun că e important ca tu să fii fericit.
Am încercat să fiu fericit de unul singur. Și ea a încercat să fie fericită.
Nu merge. Ai nevoie de altcineva să te facă fericit.
Păi, asta e.
Dacă unii te pot face fericit, alții te pot face nefericit.
Crezi că oamenii de acolo te vor face fericit ?
Stai. Marcus. Nu.
Marcus ! Prostii.
Haide, Britney !
Cântă-ne ceva.
E pentru mama.
''L-am auzit cântând un cântec bun
''Am auzit că avea stil
''Deci am venit să-l văd
''și să-l ascult un timp
''Și acolo era tânărul ăsta
''un străin pentru mine''
Prostii, prietene !
''Răscolindu-mi durerea cu degetele lui
''Cântându-mi viața cu cuvintele lui
''Ucigându-mă încet cu cântecul lui
''Ucigându-mă încet''
Cine naiba e ăsta ?
''Povestindu-mi viața cu cuvintele lui
''Ucigându-mă încet cu cântecul lui
''Am simțit flăcări în obraji
''rușinat în mijlocul mulțimii
''Am simțit că mi-a găsit scrisorile și le-a citit pe toate pe rând
''M-am rugat să termine
''dar el continua să cânte
''Răscolindu-mi durerea cu degetele lui
''Cântându-mi viața cu cuvintele lui
''Ucigându-mă încet''
Oprește-te.
''Ucigându-mă încet cu cântecul lui
''Povestindu-mi viața cu cuvintele lui Ucigându-mă încet
''Cu cântecul lui
''L-a cântat de parcă mă cunoștea''
Will.
''În disperarea mea profundă''
Am terminat.
''Apoi s-a uitat peste mine, ca și cum nu eram acolo''
Will, vino.
Will, am terminat.
Deci eu eram acela ucigându-i încet cu cântecul meu.
Mai degrabă fiind ucis. Și nu așa de încet.
Cântam cu ochii închiși.
Mi-era teamă ?
Eram împietrit.
În mod sigur nu trăiam pe o insulă.
''Ucigându-mă încet
''Cu cântecul lui''
Mulțumesc, Finsbury.
Aș vrea să prezint câțiva membri ai grupului.
Marcus Brewer la tobă și voce.
Asta e.
Pleacă repede de pe scenă.
Marcus, mulțumesc pentru cântec.
Ai fost nemaipomenit.
- Serios ? - Da.
De fapt, cred că ar trebui să sărbătorim.
Bine.
Ce spui de McDonald's ?
- McDonald's ? - Da.
Mulțumesc, mamă, nu trebuie.
Nu, serios. Vreau să merg la McDonald's.
Nu mi-e așa de foame.
Haide. Vrei să spui că nu poți înghiți un Big Mac ?
Mamă !
Bine, altă dată.
Oricând.
Mai rămân puțin.
Până la Crăciunul următor, lucrurile intraseră în normal.
Înainte de a veni --
Fiecare trăiește pe o insulă. Încă susțin asta.
Dar, unii bărbați fac parte dintr-un lanț de insule.
Sub apă insulele sunt legate între ele.
Deci, ai să te căsătorești cu mama ?
Nu știu.
De ce ?
Crezi că vrea asta ?
- Vroiam să se căsătorească cu mama. - Serios ?
Da. Pe vremea când mama era deprimată, iar eu eram disperat.
Mulțumesc, prietene. Noroc.
- Cum folosești aparatul ăsta ? - Nu-l folosești.
- Credeam că doi nu sunt de ajuns. - Dumnezeule !
Acum erau o mulțime de oameni.
Și era grozav, în general.
Nemernicilor, aveți de gând să vă sculați și să-mi dați o mână de ajutor ?
Cum l-ai cunoscut pe Will ?
Am lucrat împreună ca voluntari pentru Amnesty lnternațional acum doi ani.
Da, așa e. Cum e situația în Burma, Tom ? Mai bună ?
Adică bună ?
Da, mi-a telefonat să mă invite la masă de Crăciun.
Și am venit.
Serios ?
Care e relația dintre tine și Ellie acum ?
E iubita ta ?
Ești nebun ?
De unde ai adidașii ăștia ?
- De ce ? Ce au ? - Nimic.
Ce ?
Apropo, cred că ar trebui să ieși cu Rachel.
- Dacă nu o dai în bară. - Mulțumesc.
Am creat un monstru.
Sau poate m-a creat el pe mine.
Nu știu de ce era Will așa de supărat.
Am vrut să spun că nu cred că cuplurile sunt de viitor.
Ai nevoie de mai mult. De o rezervă.
După părerea mea, și eu și Will aveam o rezervă acum.
E ca lucrul ăla pe care l-a spus Jon Bon Jovi :
''Nimeni nu trăiește pe o insulă.''